Vad hände?
Han var deras vän och han förrådde dem.
Han var deras vän!
Jag hoppas han hittar mig och när han gör det kommer jag att vara redo.
När han gör det ska jag döda honom.
Harry!
Jag såg att du kom.
Är du säker på att du vill göra det här?
Detta är högt avancerad magi, långt utöver standardnivån för trollkarlar.
- Jag är säker.
Allt är förberett.
Trollformeln jag ska lära dig kallas Patronusbesvärjelsen.
Har du hört talas om den? Nej.
En Patronus är en form av positiv styrka.
För en trollkarl som kan frammana en, fungerar den som sköld mellan dig -
- och dementorn.
För att det ska fungera måste du tänka på ett minne, ett mycket lyckligt minne.
Kan du göra detta? Ja.
Blunda.
Koncentrera dig.
Utforska ditt förflutna. Hittar du något minne?
Tillåt det att fylla dig. Förlora dig själv i det.
Uttala besvärjelsen Expecto Patronum.
- Expecto Patronum. - Utmärkt.
Är du redo?
Staven redo.
Expecto Patronum
Expecto
Expect...
Harry.
Kom nu, sätt dig upp. Ta djupa andetag.
Jag väntade mig inte att du skulle klara det första gången.
Det hade varit förvånande. Här, ät detta så känner du dig bättre.
Det där var en otrevlig dementor.
Nej, nej, nej. Det där var en boggart, Harry. En boggart.
De riktiga kommer att vara värre, mycket, mycket värre.
Vad tänkte du på? Vilket minne valde du?
Den första gången jag flög på en kvast.
Det är inte tillräckligt bra. Inte ens i närheten av tillräckligt bra.
Det finns ett annat.
Det är inte...precis lyckligt.
Men det är det lyckligaste jag någonsin känt.
Men det är komplicerat.
Är det starkt?
Då testar vi det. Känner du dig redo?
Gör det bara.
Expecto Patronum.
Expecto Patronum!
Mycket bra, Harry. Mycket bra!
- Jag tror det var tillräckligt för idag. - Ja.
Sätt dig här. Ät detta det hjälper verkligen.
Bara så du vet, jag tror du hade gett din far en match.
Det betyder något.
Jag tänkte på honom och mamma.
Såg deras ansikten.
De pratade med mig.
Bara pratade.
Det var det minnet jag valde.
Jag vet inte ens om det är verkligt, men det är det bästa jag har.
- En vacker dag.
- Underbar, om du inte har blivit riven i bitar. - Riven i bitar? Vad pratar ni om?
- Ron har tappat bort sin råtta. - Jag har inte tappat bort något.
- Din katt dödade honom!
- Strunt prat.
- Harry, du har sett hur hennes blodtörstiga best alltid smyger omkring -
- och Scabbers är borta.
- Kanske du borde lära dig att ta bättre hand om dina djur.
- Din katt dödade honom. - Det gjorde han inte alls.
- Jo. - Nej.
- Hur gick det med förhöret, Hagrid?
- Jo då, först turades medlemmarna om att berätta "varför vi var där".
Sedan gick jag upp och sa det jag skulle.
Jag berättade att Vingfåle är en duktig hippogriff, han putsar alltid sina fjädrar.
Sedan gick Lucius Malfoy upp och ni kan föreställa er vad han sa.
Vingfåle är ett dödligt farligt djur som dödar dig bara han ser på dig.
- Sedan då?
- Sedan bad Lucius om det värsta.
- Du får väl inte sparken? - Nej, jag får inte sparken.
- Vingfåle blev dömd till döden.
- Vad är det?
- De vill att jag ska steppa.
- Jag vill inte steppa. - Säg det till dem.
- Jag säger till dem.
Peter Pettigrew
En liten klumpig pojke som alltid hängde efter Sirius Black.
Black var våldsam, han dödade inte Pettigrew han förintade honom.
- Släck ljuset! - Förlåt.
Vi försöker sova här.
Färdig med fuffens! Nox.
- Varför vandrar du omkring i korridorerna på natten?
- Jag går i sömnen.
- Vad otroligt lik din far du är. Han var också omåttligt arrogant -
- när han svassade omkring i slottet. - Min pappa svassade inte -
- och det gör inte jag heller. Och jag skulle uppskatta om du kunde sänka din stav.
- Töm fickorna!
- Vad är det? - Bara ett pergament.
- Verkligen? Öppna det!
Avslöja dina hemligheter.
Läs det!
Måntand, Tagghorn, Tramptass och Slingersvans framför sina hälsningar till Professor Snape -
- och... - Fortsätt!
- och honom att inte sticka sin onormalt stora näsa i andras affärer.
- Din oförskämda lilla... - Professorn!
Ser man på, Lupin.
Ute på en liten promenad i månskenet?
- Harry, är du okej? - Det återstår att se.
- Jag har precis konfiskerat en ganska ovanlig sak från mr Potter -
- ta en titt, Lupin. Det är helt klart ditt expertområde.
Det är fullt av svartmagi.
Jag tvivlar på det, jag tycker det liknar ett stycke pergament som förolämpar alla -
- som försöker läsa det.
Jag misstänker att det är en Zonko-produkt.
Jag tror ändå att jag ska undersöka eventuella dolda kvalitéer som det kan ha.
Det är när allt kommer omkring mitt expertområde.
Harry, följer du med mig är du snäll. Godnatt Professorn.
Är du döv? Släck ljuset!
Kom in!
Jag har inte den blekaste aning om hur den här kartan kom i din ägo.
Jag måste säga att jag är ytterst förvånad över att du inte lämnade in den.
Det slog dig aldrig att denna i händerna på Sirius Black är en karta till dig?
Nej.
Din far höll inte hårt på regler men han och din mor gav sina liv för att rädda ditt.
Att sätta deras offer på spel genom att vandra runt i slottet oskyddad med -
- en mördare på rymmen är för mig ett ganska dåligt sätt att åtgälda det på.
Jag kommer inte att skydda dig igen.
Ja, Professorn.
Jag vill att du återvänder till ditt rum och stannar där.
Ta inga omvägar, om du gör det kommer jag att veta.
- Professorn...bara så du vet, jag tror inte att kartan alltid fungerar.
Tidigare visade den någon i slottet som jag vet är död.
- Vem var det? - Peter Pettigrew.
- Det är inte möjligt. - Det var vad jag såg.
- Godnatt, Professorn.
Öppna era sinnen. Ni måste se bortom konsten att spå i kristallkulan -
- genom att ert inre öga klarnar.
Bara då kan ni se. Försök igen.
- Vad har vi här?
- Får jag försöka?
Grymmen!
Möjligtvis.
Första gången du satte din fot i mitt klassrum kände jag att du inte hade -
- den rätta kraften för den ädla läran om spådomskonst.
Du är ung men din kraft och själ är som en gammal kvinnas.
Så gammal och torr som sidorna i de böcker du desperat klamrar dig fast vid.
- Sa jag något?
Har du märkt vad konstig Hermione har blivit?
Jag menar, hon har inte alltid varit det men nu kan alla se det.
- Vänta.
- Det är bäst att vi går tillbaka med den. - Jag går inte tillbaka.
- Okej.
- Vi ses senare! - Vi ses!
Harry Potter!
Professor Trelawney.
Han kommer återvända ikväll.
Ursäkta?
Ikväll kommer han som förrådde sina vänner med mord att bryta sig fri.
Är det du min lille vän. - Sa du något?
- Nej!
Inget.
- Jag kan inte tro att de ska döda Vingfåle, det är för hemskt.
- Det blev just värre.
- Titta vem som är här. - Har ni kommit för att se föreställningen?
- Du, ditt ondskefulla lilla kräk. - Nej, Hermione!
Han är inte värd det.
- Malfoy, är du okej? - Spring!
Skynda er!
- Det kändes bra. - Inte bra. Utmärkt!
Titta på honom. Han gillar lukten av träd som vinden för till honom.
- Varför släpper vi honom inte fri?
- De skulle förstå att det var jag och då skulle Dumbledore få problem igen.
- Dumbledore kommer ner hit, han säger att han vill vara med mig när...
...när det händer.
Dumbledore är en stor man.
Stor man.
- Vi stannar också med dig. - Det gör ni inte alls.
Tror ni att jag vill att ni ska se något sånt? Nej, ni dricker upp ert te och går.
Innan ni går, Ron.
- Scabbers! Du lever!
- Du får hålla bättre ordning på dina djur, Ron.
- Jag tror det betyder att du är skyldig någon en ursäkt.
- Nästa gång jag ser Crookshanks ska jag be om ursäkt.
- Jag menade mig!
- Hermione, vad gör du?
Hagrid.
Sjutton också.
Det är sent, nästan mörkt. Ni borde inte vara här.
Om någon ser er utanför slottet vid den här tiden kommer ni att få problem.
Stora problem, speciellt du Harry.
Ett ögonblick!
Skynda er!
Hagrid, det kommer att bli bra. Det kommer att ordna sig.
- Godkväll! - Ministern.
Beslutet från Kommittén för bortskaffandet av farliga djur -
är att Hippogriffen Vingfåle, hädanefter kallad den dömde, -
- skall avrättas idag vid solnedgången.
- Vad?
- Jag tyckte att jag just såg... ...det var inget.
Kom så går vi.
Han bet mig. Scabbers.
Ron!
- Ron! - Scabbers kom tillbaka.
Vänta!
- Scabbers. - Harry.
- Harry, inser du vilket träd det är? - Det är inte bra.
Ron, spring!
Harry, den är bakom dig, spring! Det är Grymmen!
- Harry. - Ron!
Ron!
Hjälp!
Ron, Ron!
Ron!
Kom igen!
Flytta dig!
Ducka!
Harry!
- Det var inte meningen. - Ingen fara.
- Vart tror du att den går? - Jag har en aning.
- Jag hoppas jag har fel.
- Vi är i det Spökande huset. Visst är vi?
- Kom!
Ron?
Du är okej!
- Hunden, var är den? - Harry det är en fälla. Han är ingen hund -
- han är en animagus.
- Om du vill döda Harry måste du döda oss också. - Nej, bara en ska dö ikväll.
- Då blir det du!
- Tänker du döda mig, Harry?
Expelliarmus!
Vad har vi här då, Sirius du ser lite medtagen ut, visst gör du?
Slutligen reflekterar kroppen galenskapen inuti.
- Du borde ju veta allt om galenskapen inuti eller hur, Remus?
- Jag hittade honom. - Jag vet.
- Jag förstår. - Låt oss döda honom.
Nej!
Jag litade på dig och du har hela tiden varit hans vän.
Han är en varulv, det är därför han har missat våra lektioner.
Hur länge har du vetat?
Sedan Professor Snape gav oss uppgiften att skriva en uppsats.
Ja, Hermione du är verkligen den smartaste häxan jag träffat i din ålder.
Nu har vi pratat tillräckligt Remus, låt oss döda honom.
- Vänta! - Jag är färdig med att vänta!
Jag har gjort det i 12 år... -
- ...i Azkaban!
Ja, ja, döda honom.
Men vänta ytterligare en minut. Harry har rätt att veta varför.
Jag vet varför. Du förrådde mina föräldrar.
Du är anledningen till att de är döda.
Nej Harry, det var inte han! Någon förrådde dina föräldrar, någon som -
- jag till helt nyligen trodde var död.
Vem var det då?
Peter Pettigrew!
Och han är i det här rummet just nu.
Kom fram, kom fram Peter!
Kom fram, kom fram från ditt gömställe.
Hämnden är ljuv. Som jag har hoppats att jag skulle bli den som fångade dig.
Severus.
Jag berättade för Dumbledore att du hjälpte din gamle vän in i slottet och nu... -
- har jag bevis. - Utmärkt, Snape.
Ännu en gång använder du ditt skarpa, genomträngande intellekt och som vanligt -
- kommer du fram till fel slutsats.
Om du ursäktar oss.
Remus och jag har några ouppklarade affärer vi ska ta hand om.
Ge mig en anledning.
- Jag ber dig. - Severus var inte dum.
- Han kan inte hjälpa det, det är en vana. - Sirius, var tyst!
Tyst med dig själv, Remus!
Ni pratar som ett gammalt gift par.
Varför hänger du inte med och leker med din kemilåda?
Jag skulle kunna göra det. Det vet du.
Men varför neka Dementorerna deras länge efterlängtade byte?
Känner jag lite rädsla?
En Dementors kyss! Jag kan inte föreställa mig hur det skulle kännas -
- det skulle vara svårt att se på men jag skulle göra mitt bästa.
Severus, snälla.
Efter dig.
Expelliarmus!
Harry! Vad har du gjort?
- Du attackerade en lärare! - Berätta för mig om Peter Pettigrew.
Han gick i skolan med oss, vi trodde han var vår vän.
Nej, Pettigrew är död. Du dödade honom.
Nej, jag trodde också det tills du nämnde att du sett Pettigrew på kartan.
Då ljög kartan.
Kartan ljuger aldrig. Pettigrew lever och han är där!
- Jag? - Inte du.
Din råtta!
- Scabbers har funnits i min familj i... - ...12 år!
Ett väldigt långt liv för en vanlig trädgårdsråtta.
- Visst saknar han en tå? - Vad gör det?
- Allt man fann av Pettigrew var hans... - ...finger!
Den fega typen högg av det så alla skulle tro att han var död -
- och sedan förvandlade han sig till en råtta.
Visa mig!
Ron, ge den till honom.
Vad ska du göra med honom?
Scabbers! Lämna honom ifred.
Släpp honom. Vad gör ni?
Remus.
Sirius, mina gamla vänner.
Harry! Se på dig! Du är så lik din far.
Så lik James, vi var bästa vänner.
Hur vågar du tala till Harry?
Hur vågar du tala om James framför honom?
Du sålde James och Lily till Voldemort, gjorde du inte?
Det var inte meningen.
Den Mörke Herren, vem vet vilka krafter han har?
Och du Sirius, vad skulle du ha gjort? Vad skulle du ha gjort?
Jag skulle ha dött!
Jag skulle hellre dö än att förråda en vän.
Harry, James skulle inte velat se mig död!
Din far skulle skonat mig, han skulle visat mig nåd.
Peter du borde ha förstått att när Voldemort inte dödade dig ska vi -
- tillsammans. - Nej!
- Harry, den här mannen... - Jag vet vad han är.
Vi ska ta honom till slottet.
- Välsigne dig, välsigne dig. - Släpp mig!
Jag sa att vi ska ta dig till slottet, sedan kan Dementorerna få dig.
Ledsen att du blev biten. Jag kan tänka mig att det svider lite.
Lite?
Du slet nästan av mig benet.
Jag siktade på råttan.
Vanligtvis har jag ett väldigt bra temperament som hund.
James föreslog flera gånger att jag skulle göra förvandlingen permanent.
Svansen kan jag leva med men pälsen och dödandet.
Okej.
- Gå du. - Nej, nej det är bra. Jag stannar.
- Gå du så stannar jag.
- Klarar du dig? - Ja, gå!
- Det där ser ut att göra ont. - Mycket ont.
- De...de måste kanske amputera.
- Jag är säker på att Madam Pomfry kommer att fixa det på nolltid.
- Det är försent, det kommer att amputeras.
Visst är det vackert?
Jag glömmer aldrig första gången jag gick igenom de dörrarna.
Det kommer att bli trevligt göra det igen som en fri man.
Det var ädel sak du gjorde där borta.
Han förtjänar det inte.
Jag trodde inte att min pappa skulle vilja att hans två bästa vänner blev mördare.
Dessutom dör sanningen med honom, lever han är du fri.
Jag har varit en god vän, ett duktigt husdjur -
- du kommer väl inte att ge mig till Dementorerna. Jag var din råtta!
Låt mig gå, låt mig gå.
Tyst!
Jag vet inte om du vet detta, Harry men när du föddes -
- gjorde James och Lily mig till din gudfar.
Jag vet.
Jag kan förstå om du väljer att stanna där du bor nu -
- men om du någonsin vill ha någonstans att bo...
Får jag bo med dig?
Det var bara en tanke jag förstår om du inte vill.
Harry!
Remus, min gamle vän. Har du tagit din dryck ikväll?
Du vet vem du egentligen är, Remus!
Det är här du har ditt hjärta och egentligen lever.
Det här hjärtat, här!
Detta är din enda kropp.
Expelliarmus!
Harry!
Stopp, stopp!
Kom!
- Vänta!
Professorn?
Professor Lupin.
Snälla, sluta.
Där är du, Potter.
Sirius!
Kom tillbaka, Potter.
Sirius!
Nej!
Sirius!
Expecto Patronum!
Harry.
- Jag såg min pappa.
- Vad sa du?
- Han skickade iväg Dementorerna. Jag såg honom på andra sidan sjön.
Lyssna nu Harry, de har fångat Sirius.
Vilken minut som helst kommer Dementorerna att ge honom kyssen.
Du menar att de ska döda honom?
Nej, det är värre, mycket värre.
De kommer att suga ut hans själ.
- Du måste stoppa dem, rektorn. De har fel man.
- Det är sant, Sirius är oskyldig. - Det var Scabbers som gjorde det.
- Scabbers? - Han är min råtta.
Egentligen är han ingen råtta... -
- ...men han var en råtta. Han var min bror Percys råtta.
- Vi vet sanningen. Snälla, tro oss.
- Der gör jag, fröken Granger.
Men jag har svårt att tro att tre 13-åriga trollkarlar kan övertyga några andra.
Ett barns röst, även om den säger sanningen och är ärlig, -
- är meningslös för den som glömt hur man lyssnar.
Tid är mystiskt, -
- kraftfullt, -
- och farlig när man ändrar på den.
Sirius Black är i den högsta cellen i det mörka tornet.
Ni kan reglerna, fröken Granger! Ingen får se er!
Och det är bäst att ni är tillbaka innan den sista ringningen
Är ni inte det blir följderna för hemska för att tala om.
Om ni lyckas ikväll kan mer än ett oskyldigt liv räddas.
Tre gånger borde räcka.
Förresten, när jag tvivlar känner jag att gå tillbaka i mina egna steg är ett -
- bra ställe att börja på.
Lycka till!
Vad sjutton pratade han om?
Ledsen Ron, men du kan inte gå.
- Vad var det som hände? Var är Ron?
- 7:30. Var var vi klockan 7:30?
- Jag vet inte, påväg till Hagrids? - Kom! Vi får inte bli sedda.
Hermione.
Hermione vänta!.
Hermione kan du vara snäll och berätta för mig vad vi håller på med.
Det är vi.
Detta är inte normalt.
Jag fick den av McGonagall den första skoldagen.
Jag har använd den för att komma till mina lektioner hela året.
Du menar att vi har gått tillbaka i tiden?
Ja.
Dumbledore ville uppenbarligen att vi skulle återvända till den här tidpunkten.
Helt klart hände något som han vill att vi ska ändra på.
Bra slag!
Tack!
Malfoy kommer.
- Spring! - Vänta på mig!
Det kändes skönt.
Kändes skönt? Det var underbart.
Kom, vi borde vara hos Hagrid.
Titta! Vingfåle lever fortfarande.
Självklart! Kommer du ihåg vad Dumbledore sa?
Om vi lyckas kan mer än ett oskyldigt liv räddas.
Kom så går vi.
Här kommer de.
Det är bäst att vi skyndar oss.
Fudge måste se Vingfåle innan vi tar honom annars kommer han att tro att Hagrid -
- släppte honom fri.
Scabbers, du lever!
Där är Pettigrew.
- Harry du får inte. - Hermione, det är mannen som -
- förrådde mina föräldrar. - Du kan inte förvänta dig att jag bara -
- ska sitta här. - Jo, och du måste.
Harry, du är i Hagrids stuga nu. Om du kommer inrusandes tror du att -
- har blivit tokig.
Hemska saker händer med folk som mixtrar med tiden.
Vi får inte bli sedda!
Fudge kommer.
Vi går inte.
Varför går vi inte?
Är du tokig?
- Det där gjorde ont! - Förlåt!
Vi kommer ut genom bakdörren. Spring!
Ser mitt hår verkligen ut så bakifrån?
Hermione!
Vad?
Jag tyckte att jag såg...det var inget.
Vi måste gå!
Nu, gå!
Iväg med er.
Minister, jag tror att även jag borde skriva under.
Ja, det blir bra.
Kom med nu, Vingfåle. Vi måste skynda oss.
Vad gör du? Skynda dig!
Vingfåle, kom nu!
Skriv ditt namn på linjen, bara ditt namn.
Kom igen nu Vingfåle.
Kom nu.
Kom och ta den goda, döda illern.
Kom, här är den.
Här är han ministern, följ mig.
- Titta där! - Var?
Titta bortom klippan.
Professor Tibbit planterade den när han var rektor.
- Just det. - Och alla jordgubbarna.
Jag ser inga jordgubbar.
Därborta.
Låt oss få det här överstökat.
Var är den?
Jag såg odjuret alldeles nyss.
- För ett ögonblick sedan. - Så konstigt.
Dumbledore, någon måste ha släppt honom fri.
Jag antar att ministern inte anser att du har något med detta att göra, Hagrid.
Hur skulle du ha kunnat det förresten? Du har varit med oss hela tiden.
Vi måste söka igenom området.
Sök igenom himlen också om du måste.
Undertiden vill jag ha en stor kopp te eller en stor konjak.
Bödel, vi behöver inte längre din tjänster.
Den här vägen.
- Nu då? - Vi räddar Sirius.
- Hur? - Ingen aning.
Titta! Det är Lupin.
Snape kommer.
Och nu väntar vi.
- Någon har iallafall roligt. - Ja!
- Hermione. - Ja!
Tidigare, när jag var nere vid sjön med Sirius -
- jag såg någon.
Denna någon fick Dementorerna att försvinna.
Med en Patronus? Jag hörde Snape berätta för Dumbledore.
Enligt honom, skulle bara en riktigt mäktig trollkarl kunnat frambesvärja den.
Det var min pappa.
Det var min pappa som frambesvärjde Patronusen.
- Men Harry din pappa är... - ...död. Ja, jag vet.
Jag berättar bara vad jag såg.
Här kommer vi.
Ser du att Sirius pratar med mig där?
- Han frågar om jag vill komma och bo med honom. - Vad bra.
När vi befriat honom kommer jag aldrig att behöva återvända till Dursleys.
Det kommer vara jag och han.
Vi kan bo på landet. Någonstans där man kan se himlen.
Jag tror han skulle gilla det efter alla år i Azkaban.
Harry!
Gud!
Kom så går vi!
- Vad gör du? - Räddar ditt liv!
Tack!
- Jättebra, nu kommer han till oss. - Jag tänkte inte på det.
Det var så hemskt.
Hoppas att Professor Lupin har en riktigt jobbig natt.
Sirius...kom igen!
Detta är hemskt!
Oroa dig inte min pappa kommer.
Han kommer med Patronusen.
Vilken sekund som helst.
Precis där. Du får se.
- Harry, lyssna på mig? - Det kommer ingen.
- Oroa dig inte, han kommer!
Han kommer!
Ni dör...
...båda två.
Harry!
Expecto Patronum!
Du hade rätt, Hermione. Det var inte min pappa jag såg tidigare -
- det var jag!
Jag såg mig själv frambesvärja Patronusen tidigare.
Jag visste att jag kunde göra det nu, för jag hade redan gjort det.
- Låter det logiskt? - Nej!
Jag gillar inte att flyga...
Jag kommer alltid vara tacksam för detta.
Till er båda.
- Jag vill följa med dig. - En dag kanske...
...men för en tid framåt kommer mitt liv att vara för osäkert.
Dessutom...det är meningen att du ska vara här.
- Men du är oskyldig. - Och det vet du.
Och för stunden får det räcka.
Jag förstår om du är trött på att höra detta, -
- men du är så lik din far.
Förutom dina ögon, du har din mors ögon.
Det är grymt att jag fick så mycket tid tillsammans med James och Lily och du -
- så lite.
Men du ska veta detta.
De som älskar oss lämnar oss aldrig helt.
Du kan alltid finna dem...
...härinne.
Du är verkligen den smartaste häxan i din ålder.
Vi måste gå!
- Nå? - Han är fri, vi klarade det.
Gjorde vad? Godnatt!
Hur kom ni dit? Jag såg er precis här och nu är ni där.
- Vad pratar han om, Harry? - Jag vet inte.
Ärligt talat Ron, hur skulle någon kunna vara på två ställen samtidigt?
Hallå, Harry!
Jag såg dig komma.
- Jag har sett värre ut, tro mig.
- Du har fått sparken.
- Nej, jag sade upp mig.
- Sa upp dig? Varför?
Det verkar som om någon har berättat om mitt tillstånd.
Vid den här tiden imorgon börjar ugglorna komma -
- och föräldrarna kommer inte vilja att någon som jag undervisar deras barn.
- Men Dumbledore... - Dumbledore, har riskerat tillräckligt för mig... -
...dessutom människor som jag är... -
- ...låt oss bara säga att jag är van vi det nu.
- Varför der du så olycklig ut, Harry?
- Inget av det vi gjort gjorde någon skillnad. Pettigrew kom undan.
- Gjorde ingen skillnad? Harry det gjorde all skillnad i världen.
Du hjälpte till att få fram sanningen.
Du räddade en oskyldig man från ett hemskt öde.
Det gjorde en stor skillnad.
Om jag är stolt över något -
- så är det över hur mycket du lärt dig under det här året.
Eftersom jag inte är din lärare längre känner jag ingen skuld överhuvudtaget -
- för att lämna tillbaka den här till dig.
Så nu säger jag hej då. Jag är säker på att vi möt igen.
Tills dess -
- Färdig med fuffens.
Tillbaka, sa jag.
Jag tar med den upp om ni inte lugnar er.
Harry, var fick du den?.
Får jag ta en tur, Harry? Efter dig såklart.
- Vad pratar ni om? - Tysta!
Släpp fram honom.
Det var inte meningen att öppna det, det var dåligt inslaget.
- De fick mig att göra det. - Det gjorde vi inte alls.
- Det är en Firebolt. - Det är den snabbaste kvasten i världen.
- Vem skickade den? - Ingen vet.
- Den här följde med.
Kom igen Harry, får vi se!
Hur snabb är den, Harry?
Lumos
Jag svär högtidligt att jag har något rackartyg i kikarn.